Jutro poslije. Kraj Svijeta na kolima koje vuku u bestežinsku podržanost zelenih prašuma. Plantaža šećera, očaj nastaje kada se osjeti prisutnost boli ali ne svoje već tuđe. Tada se stvarno tuguje. Ponekad nas prilika iznenadi i ne uskočimo na vrijeme na posljednjoj stanici. Otkucava pet sati, glasovi stenju, parobrod tone. Dok ne saznamo svrhu postojanja tone zemlje na sebi ne bi trebali biti teški prema drugima.
Rubrike
Kategorije
- Die deutsche Ecke (37)
- Dječje (325)
- Domoljubna (137)
- Duhovno- religiozna pjesma (52)
- Erotika (103)
- Haiku (773)
- Izlog knjiga autora Očaravanja (2)
- Jezik i književnost (977)
- Književna priznanja autorima „Očaravanja“ (6)
- KUPI DOBRU KNJIGU (44)
- Kutak proze (266)
- Ljubavna (1.545)
- Misaona (1.236)
- Pejzažna (297)
- Pjesma u prozi (59)
- Romantika (480)
- Šaljivo (512)
- Socijalna (207)
- Tuga (637)
- Uncategorized (4.632)
- Video poezija (38)
- Zabavni kutak (44)
Nove poezije
- Sonja Kokotović “Tragovi nade”
- Suzana Marić “Prvi dan škole”
- Sinjski kazalištarci u novoj kazališnoj sezoni
- Marin Čaveliš ” Ubojito ravnodušje”
- Marija Juračić “Plavo more, zlatno žito”
- Milan Janković “Moje Valentinovo”
- Spomenka Krebs “Narančasti snijeg”
- Vrijeme je za kazalište
- Lorena Vojtić “Dualna”
- Milan Janković “Ona je zemlja, a ja zrak”
Zadnji komentari
- Suzana Marić o Milan Janković “Moje Valentinovo”
- Suzana Marić o Marija Juračić “Plavo more, zlatno žito”
- Suzana Marić o Marin Čaveliš ” Ubojito ravnodušje”
- Suzana Marić o Sinjski kazalištarci u novoj kazališnoj sezoni
- julija o Marin Čaveliš ” Ubojito ravnodušje”
12 komentara za "BestežinskaRezonanca"
Moraš biti prijavljen da bi komentirao.